Sommaren 1937 var Stan Laurel och Oliver Hardy-
-de största komikerna i Hollywood.
Älskade av publik och kritiker, dubbades deras filmer till flera språk-
- och sågs av miljontals människor världen över.
De hade nått toppen...
- Du anar inte vem som dök upp igår. - Vem då?
- Madelyn. - Kom Madelyn förbi?
Som från ingenstans. Jag har inte sett henne på 15 år.
Men där stod hon uppklädd i farstun.
Det var en syn jag aldrig trodde att jag skulle få se igen.
- Vad ville hon? - Hon ville ha 20000 dollar.
- 20000 dollar? - 15 års obetalt underhåll.
Jag svarade: "Vilket underhåll? Jag gav dig alla våra pengar-
- och du tog bilen. Vi var överens och så var det med det."
Inte ens Mae var så fräck, och hon ville att jag skulle betala för en chaufför.
Det är för att våra bilder finns överallt på stan.
Någon advokat fick väl en snilleblixt.
Jag har i alla fall inget. Myrtle fick allting när vi skildes.
Har du varit i Tijuana?
- Varför frågar du? - Vi har några dagar ledigt.
Faktum är att jag nyligen reste dit med Mysterious Montague.
Han försökte vinna tillbaka sina pengar. Utan framgång, tyvärr.
När går ditt kontrakt ut? Vi borde be om lite mer pengar.
"Lite mer"? Skämtar du? Charlie, Buster och Harold tjänar tiofalt mer än vi.
- De äger sina egna filmer. - Precis. Vi ska göra likadant.
- Hej, pojkar. Hur står det till? - Georgie. Vi ska på hajfiske.
Halvan vet inte om det än, men han är betet.
Hur ska vi göra det? Vi har ett avtal. Vi kan inte ändra villkoren.
Vi håller ihop, omförhandlar med Hal, och får en större bit av kakan.
- Om det inte fungerar, startar vi eget. - Jag vet inte...
Jag skulle älska att äga våra filmer, men det är inte rätt tillfälle.
Det är mycket som händer nu och omkostnaderna tar kål på mig.
- Hej, Babe. - Hallå där, flickor.
Grabbar, de väntar på er.
Burgess, ta med detta till vår vän.
Satsa på att Bold Venture vinner det fjärde loppet vid Santa Anita.
Det finns något till dig också. Skynda dig, loppet börjar strax.
Okej. Tack, mr Hardy.
Det är ingen fara, Babe. Håll dig bara borta från hästarna-
-och gift dig inte igen.
Jag har inte sagt något än, men jag friade till Lucille.
Manus-Lucille? Jäklar!
- Och hon svarade ja. - Det är goda nyheter, Babe.
Hon måste vara tokig, men kul för dig.
Jag skaffar mig aldrig en ny fru, istället kan jag bara betala för hennes hus.
Den var bra, men jag har inte råd att riskera min inkomst.
Så kan du undvika att egga upp Hal?
Jag tycker inte om att prata affärer när vi arbetar.
Jag lovar att vara from som ett lamm så länge han inte dyker upp.
Vad är detta? Vår rodeo blir allt mer intressant.
Vet du vad? Jag saknar inte England överhuvudtaget.
- Hejsan, flickor. - Hej.
Förresten, jag har chartrat en segelbåt till Catalina på lördag.
- Vill du följa med? - Jag måste jobba på barskämten.
- Många trevliga flickor kommer. - Jaså?
- Miss Myrna Loy kommer vara ombord. - Visst, jag följer kanske med.
- Vad gör alla romare här? - Det kanske är utförsäljning på torget.
Du har en miljon svar, eller hur?
- Lucille, har du mina dagsmanus? - Varsågod, mr Horne.
- Något sött till min sötnos. - Tack, Babe.
Lyssna, vi hotar inte med att sluta. Vi ska bara be om en löneförhöjning.
- Hej, Jimmie. - Ge er löneförhöjning?
Han skulle hellre sänka alla andras löner och det är skotten i mig som talar.
Jag behöver en cigg.
Nu räcker det, Stan. Vi är färdiga. Jag åberopar moralklausulen.
- God morgon, Hal. - Det var slagsmål hos honom igår natt.
En av grannarna såg Ruthie slå honom på käften och ringde polisen.
Hon fick reda på det där med Vera.
Det kostade mig 500 dollar att hålla tidningarna borta. Det dras från din lön.
Du skrev på ett kontrakt att inte dra skam över Hal Roach Studios.
Du vet mycket om skam. Hur mår din kamrat, Mussolini?
Du skulle ju göra affärer med honom innan han bombade alla fattiga i Afrika.
Ser du? Han söker en konflikt. - Vad är du ute efter, Stan?
Jag är ute efter rättvis kompensation för en film med Helan och Halvan.
Våra filmer har visats världen runt, men vi har inte fått ett öre.
Därför att du ständigt skiljer dig.
Därför att du är en snåljåp som skor dig på vårt slit.
Han är en snåljåp, en gnidare och en parveny.
Parveny?
Eftersom du är bunden av ditt kontrakt-
- anser han att jag måste godta vad som helst.
Vänta lite. Vad är en parveny?
Det är en person som var fattig, blev rik, men saknar klass.
Slå upp det i ordboken, Hal. Där finns din bild.
Tycker du att du är klyftig? Men vet du vad, jag är klyftigare.
Har han berättat det än? Vi ska starta eget.
Hal, det vore för allas bästa om du kunde ordna en mindre löneförhöjning.
Ska ni starta eget? Vad sägs om det här?
Babes kontrakt gäller fortfarande och jag tänker inte häva det.
- Det blir ingen Halvan utan Helan. - Det är vad du tror.
Hal, kan ni fortsätta med det här någon annan gång?
- Om du inte vill betala för en extra dag. - Sätt igång. Börja filma.
Okej, vi har en vidbild med två personer, Stan, precis som du ville.
Varför pratar du med honom? Du är regissören. Regissera.
Min advokat kommer höra av sig.
Inta era platser, allihopa.
En westernkomedi. Vem fick den lysande idén?
Det gick ju bra.
- Vilka andra följer med på båten? - Clark Gable och några andra.
- Nej, kvinnor. - Carol Lombard. Myrna känner henne.
- Okej, jag följer med. - Bra.
Showen är över. Spela ljudet.
- Jag sa: Spela ljudet. - Det rullar.
Starta kameran. - Är ni beredda, pojkar?
- Tystnad, tack. - Way Out West, scen 12, tagning 1.
- Vad kommer efter att vi bugar? - Knäböj och sen vänd om och skaka.
- Kameran är redo. - Bakprojektion på. Spela musiken.
Tagning!
SEXTON ÅR SENARE
- Oliver. - Mr Delfont.
- Stanley. - Hallå där.
Välkomna till England och till Newcastle. Hur var resan?
- Tågresan är utmattande. - Bra, bra, bra.
Det gläder oss att du tog dig tid att möta oss, mr Delfont.
Kalla mig Bernie. Jag ska göra allt i min makt för att turnén ska bli framgångsrik.
Vi ville diskutera det med dig över middagen.
Vi är oroade över att några turnédagar kommer krocka-
- med inspelningsdagarna av Robin Hood-filmen vi arbetar med.
Middag vore trevligt, men tyvärr måste jag till teatern om tio minuter.
En annan av mina talanger. Norman Wisdom?
En begåvad ung talang. Lysande. Och vi måste stötta den nya generationen.
Jag vet att ni båda brinner lika starkt för det som jag gör.
Hursomhelst, stig på. Personalen är charmerande.
- Jag hör av mig snart. - Visst.
- Njut av föreställningen. - Det ska jag.
Stan, han vet att vi är mitt uppe i en filminspelning, eller hur?
Och att vi är ute på turné medan vi väntar på att allting ska färdigställas?
Ja, jag var mycket tydlig.
- Vi kom överens om detta på förhand. - Bra.
- Var fick du tag på mössan? - Den här... Jag köpte den i en butik.
Den liknar en basker. Man kan vika ihop den och lägga den i fickan, så här.
Nu är vi här.
Nåja, vi stannar bara en natt.
Tre.
Visst.
Kom, Stan. Vi tar skydd från regnet.
God kväll, sir.
God...
Ser du inte att hon står där?
Du behöver inte ringa i klockan.
- God kv... - Det var inte jag.
- Ursäkta min vän. - Vänta tills min mamma får höra det här.
Vi har aldrig kända gäster.
Om jag ska vara ärlig, trodde jag att ni hade dragit er tillbaka.
- Nej. - Nej.
Vi börjar bli gamla, men vi är inte färdiga än.
Var ska ni uppträda? Theatre Royal?
- Nej, det är... - Det är Queen's Hall.
Queen's Hall? Det kan inte stämma.
Alla stora stjärnor uppträder på Theatre Royal.
Då har du säkert rätt. - Är det Theatre Royal?
Nej, det är Queen's Hall.
Så där! Här är era rumsnycklar.
Tack. Har ni en springpojke?
Nej.
Alright.
Så... Mitt rum om tio minuter?
- Ditt rum om tio minuter? - Vi måste öva på våra repliker.
- Verkligen? - Ja, men vi är nästan färdiga.
Som du vill. Jag kommer strax.
- Hur är hotellet? - Det är... som att bo på slott.
Det låter underbart.
Alla är så glada över att vi är ute på turné igen-
-att vi blir behandlade som kungligheter.
Ida och jag fick våra biljetter idag, så vi är överlyckliga.
Det är jag med.
Så hur går det med Stanley?
Du vet hur Stan kan vara.
Hur har han behandlat dig?
Han har varit snäll. Det... Det är komplicerat-
-men vi lär känna varandra igen.
Allt är bra. Det är ingen fara.
Är du säker på att Oliver vill göra det här, Stan?
Fox skulle älska att ha er ombord, men...
Vi har väntat på den här möjligheten, Joe.
Jag förstår inte varför han dröjer.
Han lovade att han var färdig med Hal Roach Studios.
Babe, vart tog du vägen? Du gjorde mig orolig.
Strunt samma, du är här nu. Ni är båda här nu.
Varsågod.
- Gör jag rätt? - Det är bara en film, Babe.
Mr Hardy, när hammaren nuddar knäet-
- lyfter hon benet som om du kollar reflexerna.
- Jag förstår. Tack. - Ska vi klara det i en tagning?
Jag är redo när du är det, Ollie.
Det kommer att gå bra.
Du och Harry kommer att bli toppen tillsammans.
- Spela ljudet. - Ljudet rullar.
- Starta kameran. - Kameran rullar.
Zenobia, scen 21, tagning 1.
Och tagning!
Varför inte låta Stanley skriva under? Då kan Oliver skriva under när han kommer.
Det är en bra idé, eller hur, Joe?
Vi måste flytta till ett finare hotell innan flickorna kommer hit.
- Har Muffin hört av sig? - Miffin.
Miffin? Heter han verkligen det?
- Har vi fått inspelningsschemat än? - Jag väntar på ett telefonsamtal, Ollie.
Vad sägs om den här filmtiteln? "Rob 'Em Good."
- Det är en ordlek på Robin Hood. - Ja, jag gillar det.
Jag har arbetat på en scen där vi bryter oss in i slottet för att rädda Marion-
- och vi gömmer oss bakom en gardin för att undkomma vakterna.
Jag ska visa dig.
Du får spela vakten. Vänd bort blicken.
Okej, så du tar ditt svärd och försöker hugga mig genom gardinen.
Vänta lite. Jag måste hämta ett svärd.
Du kan se mina fötter sticka ut och hugger mot mitt huvud.
Du kan inte gömma dig från mig!
- Nu då? - Ta tag i gardinerna och dra isär dem.
Är det lustigt?
Varför bor ni i ett gästhus? Ni borde bo på stadens bästa hotell.
Vi har inte råd att vara kräsna.
Okej, varför uppträder ni inte i West End? Jag tycker inte om denna Delfont.
Ida, han bokade in turnén och vi hade inga andra erbjudanden.
Dessutom har vi filmen att se fram emot.
Teatern må vara liten, men då blir det lättare att sälja alla biljetter.
Hur är det med Oliver? Drar han sitt strå till stacken?
- Han klarar sig... - Hallå?
Stanley? Hallå?
- Hallå? Ida? - Stanley.
Tack och lov, jag trodde att jag tappat dig.
- Älskling, jag har slut på växel. - Okej, du får lägga på först.
- Nej, du får lägga på. - Okej, på tre. Ett, två...
- Tre. Jag älskar dig. - Jag älskar dig.
Hallå?
Hej, Helan.
Jag trodde inte att du skulle komma förbi.
Jag hade inget bättre för mig, så jag tänkte besöka dig.
Tack.
- Vad har du i påsen? - Jag tog med hårdkokta ägg och nötter.
Du vet att jag inte kan äta hårdkokta ägg och nötter.
Om du ville ge mig en gåva, varför tog du inte med en ask med godis?
Du har fortfarande inte betalat för den förra asken jag gav dig.
Hårdkokta ägg och nötter.
Varför är så många stolar tomma?
- Hur är ditt knä? - Det smärtar.
Mina damer och herrar, tack så hemskt mycket.
Vi hoppas att ni har haft roligt. Det har sannerligen varit ett nöje.
- Det var ganska tomt igår. - Ganska tomt?
Vi hade kunnat bjuda hem hela publiken till hotellet och ha plats över.
Vi måste hålla Muffin borta tills vi lockar större publik.
Vi vill inte att han får kalla fötter beträffande filmen.
Jag bjuder inte in honom förrän vi kommit till London.
- Har du den? - Ja, jag har den.
- När går tåget? - Klockan 8.05.
- Vad är klockan nu? - Håll min väska.
Behöver vi verkligen kofferten?
Vad sägs om att jag slår dig rakt i plytet?
Jag har inte gjort det på länge.
Får jag peta dig i ögat?
Du kan strypa mig.
Jag petar dig hellre i ögat. Det är enkelt.
Om du stryper mig, kan jag göra det där med tungan.
Jag vet inte om mina knän tål det här.
Det gör inget. Vi kan avsluta med sång istället för dans.
Nej, inte turnén. Jag menar filmscenen när jag ramlar ner i floden.
Men det är historiskt. Det är en känd scen.
Robin Hood slåss på timmerstocken. Vi måste göra det.
Det är en påhittad historia. Den är inte historisk.
Okej, men jag kan bara göra mitt bästa.
Vet du vad, jag tar ett snack med producenten, Miffin.
Han kan säkert klippa bort dig.
Jag ska kanske strypa dig trots allt.
Mr Miffin, tack. Det är Stan Laurel.
L-A-U-R-E-L.
Det stämmer. Det var väldigt snällt av dig.
Tyvärr är mr Hardy upptagen för ögonblicket.
Han arbetar i en schweizisk ostfabrik. Han fick jobbet att sätta i hålen.
Så, mr Miffin?
Är han det? Han går minsann på många möten.
Jag måste bekräfta datumet när han ska besöka vår show i London.
Visst. Nej, jag ringer igen senare. Tack.
- Hur mår Ida? - Hon mår bara bra.
Hon hälsar att hon ser fram emot att träffa dig och Lucille igen.
- Väldigt mycket. - Bra.
Jag köpte något till dig.
Här. Håll i min hatt.
- Hur ser jag ut? - Pampig.
Vi är lika som bär.
Vi vill bara veta vilka som spelar Helan och Halvan.
- De spelar sig själva. - Vilka?
Helan och Halvan. Det står på affischen att de kommer.
Men de slutade uppträda för flera år sedan.
De spelar sig själva.
- God eftermiddag, gott folk. - Titta, mamma.
Frun, hälsa att ni känner oss om ni ska köpa biljetter.
Då tar han extra betalt.
Två biljetter. Främre raden.
Det eviga mysteriet med det skotska köket. Har du ätit haggis, Oliver?
- Nej. - Gör det inte.
Mina herrar, får jag säga att det var en utmärkt föreställning.
- Sannerligen utmärkt. - Tack.
- Jag kunde inte vara nöjdare. - Jag ska säga dig...
Vi ska uppträda med nytt material. Eller hur, Stan?
Vi har ett tvådörrsnummer som utspelas på en järnvägsstation-
- och när Babes ben har läkt ska vi börja dansa igen.
Det kommer att vara till stor hjälp. Tvådörrsnummer, publiken lär älska det.
- Vad tycker ni om publikstorleken? - Ärligt talat så är jag ganska besviken.
Jag tror att det beror på att vi uppträder på mindre scener.
- Ja, och jag är förbannad över det. - Med all respekt, Bernard. Du valde dem.
Jag vet inte vad som hände med de större lokalerna som vi pratade om.
De sa att de är fullbokade.
- Ja, av Norman Wisdom. - Är inte han en av dina talanger?
Pojkar, det sista jag vill är att avboka föreställningar.
- Vem säger något om avbokningar? - Inte jag.
- Det har bara gått en vecka. - När tänker du avsluta turnén?
Om vi avslutar den innan vi når London, ger det oss tio föreställningar till.
Och med lite ansträngning kan vi avsluta starkt... i Hull.
Vänta lite. Filmproducenten ska se vår föreställning i London om en månad.
- Är det inte så, Stan? - Ja, och Ida och Lucille ska flyga in.
Vi kan inte avsluta turnén innan London.
Bernard, vi har varit tydliga med att vi bara gick med på att göra turnén-
- för att kunna få den här Robin Hood-filmen gjord.
Pojkar, jag vet att ni är irriterade, men jag måste säga att jag är förbannad.
De sa: "Folk går inte på teater längre."
De sa: "De stannar hemma och tittar på sina TV-apparater-
- eller går och ser repriser på traktens biograf."
- Vi får inte betalt för repriser. - Det sa jag till dem och de svarade:
"Kan du övertala Stan och Ollie att göra lite PR för att locka folk?"
Och jag sa: "Om du tror att jag tänker be Helan och Halvan att göra PR-trick-
-då, min vän, har du i högsta grad fel."
Vänta lite nu.
Vi skulle kunna göra det, inte sant, Stan?
Visst, om du orkar det, Babe.
- Visst. - Det innebär en större arbetsbörda för er.
Offentliga framträdanden-
- butiksinvigningar, träffa lokala dignitärer och så vidare.
- Får vi mer pengar? - De svarade nej.
- Vilka är "de"? - Folk. Den värsta sorten.
- Jag trodde att du bestämde. - Det trodde jag med.
- Okej, vi gör det. - Underbart.
Jag har berättat för pressen om en välkomstkommitté i Carlisle.
Lord Mayor kommer. Han vill gärna träffa er.
Han är en stor beundrare. Jag ska ringa några samtal. Utsökt.
Det är inget nytt med ett par lustigkurrar som gör personliga framträdanden-
- men när Helan och Halvan gör det kommer saker gå snett.
Men även i dessa stunder tycks problemen följa efter dem.
- Vad är det? - Jag har ont i huvudet.
Jag hämtar läkaren.
Strunta i läkaren. Ge mig bara ett glas vatten.
- Otroligt. - Verkligen.
Förlåt att jag stör, grabbar. Mr Delfont vill prata med er.
Några sista ord?
God kväll, mina herrar.
Om det är okej med er, så vill jag diskutera vart det här leder.
- Låt mig gissa: Tillbaka till Amerika? - In i glömskan?
Det var... ren magi.
Det var lysande. Biljettförsäljningen har förbättrats avsevärt den senaste veckan.
Främst tack vare era ansträngningar. Vi har sålt slut nästan överallt.
- Hur blir det med London? - Vi ska inte enbart till London...
...utan så många vill se föreställningen-
- att jag fick leta rätt på en större teater.
Så jag har bokat Lyceum i två veckor. Vi kommer garanterat fylla stolarna.
- Det är över 2000 platser. - Det stämmer.
Såna här stunder får mig att älska denna bransch.
Galenskap. Underbar galenskap.
Och det handlar inte om pengar. Det handlar inte om pengar.
Jag svär på... Jag svär på båda era liv.
Ni mår väl bra?
Den var ganska bra, men lämna skämten till oss.
Som du vill.
Allvarligt talat, det är en mycket speciell kväll.
- Tack, Bernie. - Tack.
- Det gick ju bra. - Det gjorde det minsann.
Så du står på timmerstocken med Robin Hood-
- och han frågar vad det gäller och du svarar...
"Vi ska skriva honom på näsan."
"Det ska vi minsann!"
"Synd bara att han inte är läskunnig."
Ja, det är en bra replik.
Har du fått tag på den där Muffin än?
Jag menar, jag njuter av våra framgångar, men vi gör det väl för filmens skull?
Det stämmer. En sak leder till en annan.
Jag hoppas verkligen det. Vi är inte purunga längre.
Londonterminalen, nästa. Slutstation.
Då var vi framme.
Där står det. Eiffeltornet.
Så ja.
- Den blir bra. Den är strålande. - Det är ett vackert smycke, sir.
Är inte mr Laurel med dig?
Nej, han jobbar med att laga trasiga kex.
Det är underbart att ni fortfarande uppträder.
Likstelheten har inte satt in än.
God morgon. Jag ska träffa mr Miffin.
- Och du heter? - Mr Laurel.
Har du bokat ett möte, mr Lauren?
Nej, vi har ringt om varandra, så det var enklare för mig att komma förbi.
Han är inte inne just nu.
Nåja, jag kan vänta.
Jag tror att jag talat med en annan flicka gällande detta.
- Vi har talat ganska länge. - Hon har slutat.
Har hon?
Är du säker på att du vill vänta? Han kanske dröjer.
Jag är ändå här nu, eller hur?
- Sätt dig där borta, mr Lauren. - Laurel.
Jag meddelar hans kontor att du är här.
En herre som heter mr Lauren är här.
Jag förstår.
Vet du vad, när jag ser dem tillsammans föredrar jag nog denna.
Det är vårt finaste armband.
Min hustru kommer hit från Amerika idag. Det ska bli min gåva till henne.
350 pund.
Jag ska bara dubbelkolla en sak.
Just det...
Kan du lägga undan den åt mig? Det verkar som att jag har tagit med mig fel plånbok.
Så jag ska bara skutta över till hotellet, och sen kommer jag tillbaka tout de suite.
Raymond, kan du kontakta din man och be honom satsa pengar åt mig?
Hometown Boy vid Kempton, 14.30. Fem mot ett.
Vi säger 60. 60 pund på att han vinner.
Hallå där? Kan jag hjälpa dig?
Jag har bett dig att vänta. Snälla, du får inte gå in dit!
Miss Clarke! Mr Lauren är på mr Miffins kontor!
- Är du här för att träffa mr Miffin? - Ursäkta mig, jag... Ja, det är jag.
Jag är hans produktionschef, Cynthia Clarke.
Hej, Cynthia.
Mr Miffin är fortfarande upptagen, men vi talades nyligen vid på telefon.
Han bad mig att förklara situationen för dig.
Han beklagar att han har varit oförmögen att finansiera filmen.
Jag förstår.
Han sa att han skickade ett förtydligande telegram innan du lämnade USA-
- som tog upp att finansieringen inte var färdig.
Jo, men jag trodde att det skulle vara ordnat vid det här laget.
Han ville att du skulle få veta att han gjorde allt i sin makt-
- men han är säker på att du förstår hur svår marknaden är för stunden-
- och att det, helt enkelt, inte var möjligt.
Ja, tack. Tack för att du tog dig tid.
ABBOTT OCH COSTELLO OLYCKSFÅGLARNA FLYGER TILL MARS
Köp Sportbladet!
Sportbladet, tack. Här får du.
Köp Sportbladet!
Adjöken, barn.
Vad är allt detta?
- Hej, pojkar. - God eftermiddag, mr Hardy.
Det var Delfonts idé.
Han tänkte att flickornas ankomst skulle innebära gratis publicitet.
Jag ser fram emot att träffa dem.
- Jag har räknat ner dagarna. - 46.
- Sen vi kom hit. 46 dagar. - 46?
- Vem räknar från 46? - Jag saknade henne.
Jag har funderat. Vi behöver inte berätta om allt vi har gjort, eller hur?
Jag vill inte nämna alla framträdanden och drickandet.
Nej, vi tjänar inget på att göra dem upprörda.
Vi pratar bara om hur bra turnén går och om filmen.
Visst, och om filmen.
Kan vi göra dörrnumret om bilen kör fram hit?
Du slutar aldrig, gör du?
- Där är de! - Där är de!
Där är hon.
- Hej, sötnos. - Hej, Stan.
Flickor, kan ni kliva ur på den här sidan? Jag vill att ni hjälper mig med en sak.
Självklart, gullet. Jag ska visa upp min fina sida.
- Nej, Stanley. Vi kom precis hit. - Kom igen, flickor.
Komikerduon Helan och Halvan förenades i veckan med sina fruar.
Men även i de enklaste av situationer tycks problemen följa efter dem.
Oliver Hardy, filosofie kandidat, verkar alltid ha situationen under kontroll...
...men på något sätt slutar det aldrig så.
Nu är de återförenade och kan ta igen förlorad tid.
- Jag hoppas att de fick med allt. - Ingen fara. Det roar folk.
Det gläder mig, pojkar, men det hade varit trevligt att hälsa på min man-
- utan att omedelbart bli indragen i en av era sketcher.
- Det var bara ett litet skämt. - Säger du det, Ida?
Bli inte sur, min ängel. Vem vet, du kanske blir upptäckt.
De kanske säger: "Hon borde vara med på film."
Nej, nej, nej. Det tror jag inte.
Oliver, kan vi besöka Towern, Sankt Paulskatedralen och Harrods?
Och Buckingham Palace där den rara nya drottningen bor.
Självklart, min ängel. Du får besöka vad du vill.
Nej, Vinterpalatset i Sankt Petersburg är ett palats.
Buckingham är en liten hundkoja.
Vi har räknat ner dagarna tills ni kom.
Hela 46 dagar. - Visste du att det var 46 dagar, Stan?
Hur går det med filmen, Stanley?
Allting är förberett till slutet av turnén.
- Det finns en producent, Muffin... - Miffin.
...och Stan har skrivit om hans manus.
Inget salt. Det är dåligt för blodtrycket.
Förlåt, min ängel. Vanans makt. Hursomhelst ska den här producenten komma-
- och se vår föreställning nästa vecka. Är det inte så, Stan?
Ja, han sa att han skulle försöka hitta en lucka.
Stan har tagit god hand om mig-
- och har försäkrat sig om att pappa tar alla sina tabletter.
- Har han tagit de blåa, Stanley? - Blåa? Jag har gett honom gröna.
Gröna? Du milde, vad är de?
- Han skämtar bara. - Jag tycker inte att det var lustigt.
Jag var dansös, ja?
Jag dansade för Preston Sturges. Jag dansade för Harold Lloyd.
Är det sant, Ida? Du har aldrig nämnt det.
När jag hade ont i knäet, vad gjorde jag då?
Jag dansade mer, ja? Jag rör mig snabbare och hoppar högre-
-och smärtan försvinner.
Jag glömmer smärtan, eftersom den bara finns i sinnet, Oliver.
Det sitter inte i sinnet, Ida, utan i knäet.
Och du kan inte spela in scenen där du trillar ner i floden.
Jag har berättat om manuset.
Regissören kan använda en dubbelgångare.
Preston Sturges använder en dubbelgångare.
Är det okej att Babe ska sitta i en flod hela dagen och dö i förkylning?
- Ärligt talat, Stanley, kom igen. - Varför säger du Stanley?
Nå? Hursomhelst måste föreställningen fortsätta, ja?
Oroa dig inte för att hoppa i floden. Det är lätt som en pannkaka.
- Lätt som en plätt. - Annars blir det pannkaka av det.
Det är vad de säger.
Vad ser du i en fet gammal man som jag?
Passa dig. Det är min man du pratar om.
Jag älskar dig och du kan inte stoppa mig.
Som du vill.
- Hur var resan hit med Ida? - Du vet hur Ida är. Utmattande.
När hon börjar tänka på något slutar hon inte förrän hon oroat sönder det-
- och Gud förbjude om någon kritiserar Stanley.
- Hon är riktigt krävande. - Ja.
- Driver han dig för hårt, Babe? - Nej.
Jag menar, det är jobbigare än jag förväntade mig-
-men... föreställningen måste fortsätta.
Jag tror att hon är mannen i deras förhållande.
- Oliver går på äggskal i hennes närhet. - Babe var sådan med alla sina fruar.
Han följer efter dem och gör allt för att hålla dem nöjda.
Kan du lära dig det?
Hon är bra för honom, med tanke på skicket han var i.
Skicket vi båda var i.
Men nu dricker och röker vi inte längre och vi är mycket lyckliga.
Han borde tacka dig för allt du har gjort för honom.
Du hade kunnat säga adjö till Oliver för länge sen.
Det är en del av det förflutna och så ska det förbli.
Tack.
- Är du galen? Skicka tillbaka den. - Jag ska bara lukta på den.
Nej, det är dåligt för din diabetes.
Nu kan du inte dricka.
Jag vill inte förlora dig, Stanley.
Tänk att ingen vet att du egentligen är en man.
Vill du att jag ordnar biljetter till Norman Wisdom?
- Jag vet inte vem det är. - En av vår generations största komiker.
Det låter underbart. Jag ska tala med Oliver.
Absolut. En kort man i keps.
Nej, nej, nej. Jag vill inte sitta bredvid honom.
- Hallå. - God kväll.
Utsålt. Underbart.
- Sicken framgång. - Vem är Sickan?
De sålde många biljetter, Ida.
- Jag undrar när pojkarna kommer ut. - Varför ber du inte någon att hämta dem?
Han verkar upptagen med sina snofsiga vänner.
- Kom. Vi kan inte bara stå och stampa. - Ida!
Hallå.
Mina damer, jag var precis på väg till er.
Mrs Laurel och Mrs Hardy, låt mig presentera lord och lady Warley...
- ...och mr och mrs Brockett-Smith. - God kväll.
- Vilken underbar lokal, eller hur, Ida? - Den är okej.
- Tyckte ni om föreställningen? - Ja, den var mycket bra.
- Ett härligt nonsens, inte sant? - Mr Delfont berättade...
Jag har mottagit många erbjudanden att uppträda på Londons scener-
-men Hollywood kallade på mig.
Så du är en skådespelerska?
Snarare en dansös med mycket hög smärttröskel.
Jag var med i filmer med Preston Sturges och...
Harold Lloyd.
...Harold Lloyd och har inte haft tid för Londons teaterscen.
Nej, och Londons teaterscen har säkert fällt många tårar över det.
- Å ja. - Ja...
Vi måste hitta våra pojkar. Ursäkta mig.
Två komikerpar till priset av ett.
Robins replik om att stjäla från de rika och ge till de fattiga.
Det måste finnas ett skämt däri.
Babe, flickorna väntar-
- och Delfont vill att vi ska träffa hans välgörenhetsdonatorer.
Strunta i dem. De går ingenstans. Vi måste bara gå igenom det här.
När ska Muffin komma på föreställningen?
Det har han inte sagt.
Han skulle ha varit här ikväll. Det var en riktig smällkaramell, eller hur?
- Det var det. - Vad sägs om det här?
Vad sägs om att vi säger till Robin Hood: "Du har fått det om bakfoten.
Du borde stjäla från de fattiga och ge det till de rika."
- Det låter inte bra. - Så hur gör vi?
Okej, vad sägs om det här? Jag klappar dig på axeln och säger:
"Helan, jag har en idé. Vad sägs om att vi ger till de fattiga-
- genom att stjäla från de fattiga? Då slipper vi mellanhanden."
- Där satt den! - Då så.
Stjäla från de rika för att ge till de fattiga.
- Vem har hört talas om något så löjligt? - Det kallas för kommunism.
Stanley ska inte ramla ner i floden.
Om det står i manuset, måste jag göra det.
- Nej, Oliver. - Det är historiskt, eller hur, Stan?
Otroligt att vi måste träffa alla dessa människor. Jag vill bara ta ett bad.
Jag vill att du tar ett bad.
Där är ni!-Mina damer och herrar, mr Stan Laurel och mr Oliver Hardy.
- Nej. - Nej, jag vill inte ha något.
Jag har något bra här. Ju mer jag dricker, desto fullare blir hon.
- Försök slappna av, min ängel. - Ja, slappna av.
- Filmen kan bli pojkarnas genombrott. - Snälla nån, genombrott?
Oliver är 61 år. Han har spelat in 150 filmer, Ida.
Säg mig, hur kan filminspelningen börja om ett par veckor utan några bestämda datum?
Hela situationen är löjlig.
Det må vara löjligt, men situationen är inte Stanleys fel.
Älskling, snälla. Vi är här för att ha trevligt.
- Vems fel är det då, Ida? Vad antyder du? - Kom igen nu.
Nej, jag vill veta hur den här galna turnén-
-har något att göra med Oliver.
Därför att Oliver spelade in elefantfilmen.
Vad?
Mina herrar, får jag presentera två stora beundrare:
Lord Angus och lady Mary Warley.
Damer, jag är en förfärlig värd. Ska vi smaka på bufféns härligheter?
Min hustru älskar era filmer, men jag brukar inte titta på dem.
Jag minns en film när ni skulle knuffa ett piano upp för en trappa.
- Har du sett den? - Nej.
Den är väldigt bra.
De skulle knuffa upp ett piano för en lång trappa.
När ni lyckats få det hela vägen upp-
- gled den jäkla pjäsen hela vägen ner igen.
Och ni var tvungna att knuffa upp den igen.
Jag vet. Jag var där.
Kan du tänka dig, den gled ner igen.
Ja, så gick det till.
- Blev pianot skadat? - Det var bara rekvisita.
Kan ni ursäkta oss för ett ögonblick? Det tar inte lång tid.
Det var plågsamt.
Vad var det Ida menade med elefantfilmen?
- Är du fortfarande sur för det? - Jag har bara...
Jag behöver lätta på trycket ibland. Hon visste inte vad hon sa.
Du tycker att allt är mitt fel-
- för att jag spelade in en film med någon annan för 16 år sen.
Tycker du det? Du var inte kvar. Du lämnade studion.
Jag blev avskedad.
Därför att du betedde dig som en skitstövel.
Du vägrade förhandla med Hal. Jag hade fortfarande ett kontrakt-
- så jag var tvungen att spela in filmen utan dig.
Det är inte... Det är inte så jag ser på saken.
Så hur ser du på saken, Stan?
Om vi ska lägga korten på bordet så är vi i den här situationen-
- eftersom du höll dig i skymundan när jag försökte förhandla fram ett bättre avtal.
Jag hade inget annat val och du vet det. Jag var luspank.
Du hade ett val. Du valde att tillbringa din tid på hästbanan.
Vi hade något bra på gång med Hal, men du var tjurskallig-
-eftersom du inte behandlades som Chaplin.
Det har du jävligt rätt i.
Och du hade inte stake nog att begära vad vi förtjänade.
Jag behöver något att dricka.
Ida, jag vill inte bråka. Jag vill bara Babes bästa.
Oliver gick med på att åka på turné, eller hur?
Okej, så livet är inte lätt. Man får inte allt serverat på ett silverfat.
Antyder du att Oliver och jag inte anstränger oss?
- Du bor i Hollywood. - Det gör du och Stan med.
Nej, jag kanske bor i Hollywood, men jag är inte Hollywood.
Du är så mycket Hollywood att det är löjligt.
Jag är inte löjlig.
Jag har slitit hela livet för att ta mig hit.
Jag jobbade tidigare.
- Ja, som manusflicka. - Och hur går din skådespelarkarriär?
Om du anklagar mig för att vilja komma överens med folk, så är jag skyldig.
Jag är skådespelare. Jag vill bli omtyckt.
- Jag vill att folk anställer mig. - Du är så beskedlig man kan bli.
Alla älskar Babe. Kom och spela en runda med Babe.
Samtidigt tvingas jag sova på soffan i redigeringsrummet.
Du ville ha det så. Du brydde dig om sånt. Jag gjorde aldrig det.
Det kan du inte ha gjort, annars skulle du aldrig arbetat med någon annan.
Jag kunde inte sova på flera dagar efter att jag fick veta vad du gjorde.
Och jag kunde inte sova när jag gjorde det.
Men du gjorde det fortfarande.
Du svek mig. Du svek vår vänskap.
Vänskap? Vi är vänner eftersom Hal Roach parade ihop oss.
Och den enda anledningen att vi höll ihop var för att publiken ville det.
Jag har äkta vänner och ja, vi spelar golf och vi går på matcher-
-och vi har surkål på vår bratwurst.
Folk kommer minnas våra filmer långt efter att du ätit upp din korv.
Du är bara en lat jävel som hade turen att träffa mig.
Tur?
Jag tillbringar mitt liv med en tom man som gömmer sig bakom skrivmaskinen.
Du är inte äkta, Stan. Du är tom.
Du är urholkad.
Jag älskade oss.
Du älskade Helan och Halvan, men du älskade aldrig mig.
Och?
Bravo!
Var det lustigt?
Vad ska du säga till honom?
Inget.
Det finns inget att säga.
Oliver, jag följer dig till världens ände, jag skulle göra vad som helst för dig-
- men jag tänker inte se på när din livsstil skickar dig till graven.
Nu är det sagt. Förlåt, men det är sant.
Vet du vad?
Du har helt rätt.
Så snart vi har avslutat det här, så får det räcka.
Jag är färdig med honom. En gång för alla.
- God morgon. - Din taxi väntar utanför, mr Laurel.
- Har du sett mr Hardy? - Han reste iväg för 15 minuter sen, sir.
Tack.
God morgon.
Välkomna till Worthing, mina herrar. Kan jag bjuda på något?
- En kopp te, om det inte är till besvär. - Självklart.
Jag ordnar det.
Jag skulle föredra om du häller upp teet, om du inte misstycker.
- Självklart. - Tack.
- Hur vill du ha det? - Mjölk, fyra sockerbitar.
- Mjölk och fyra sockerbitar, tack. - Självklart.
Tack så hemskt mycket.
Det är fantastiskt att ni fortfarande står på scen.
Trots att ni använder samma gamla material.
Tack.
Jag ville berätta något.
Jag diskuterade ägg med en kurre. Jag vet att du tycker om ägg.
Han berättade att de får ett pulver som komplement till den statliga ransonen.
De får ett paket i månaden som motsvarar ett dussin ägg.
Det smakar inte så gott, men du kan steka en omelett med det.
- Det var vad han sa. - Stan, jag har inget att säga dig.
Jag har inget att säga dig heller.
Och du kan glömma vad jag sa, för jag tänker inte upprepa mig.
Sluta skämta.
Glöm det.
För att överlämna kronan till vinnaren av baddräktstävlingen:
Helan och Halvan.
Tack. Är de inte vackra?
Mina damer och herrar, Helan och jag vill tacka er för det varma välkomnandet-
- som vi har fått av alla i Worthing, vår favoritkuststad.
Jag antar att det enda som återstår-
- är överlämnandet av denna ljuvliga tiara till vår vackra vinnare.
Sluta tjura och kom upp på scen.
Vinnaren...
Babe, vad hände? Mår du bra?
- Hur är det med dig? - Någon släckte ljuset.
Säg något.
Ursäkta mig, frun.
Det här är så korkat. Här, 430.
- Lucille? - Jag har min nyckel här någonstans.
- Han mår inte bra. - Du milde! Vad hände?
När vi skulle upp på scenen, sa han att han inte mådde bra och föll ihop.
- Föll ihop? Jag ringer efter en läkare. - Inga läkare.
- Jag tog hit honom så fort jag kunde. - Du borde ha tagit honom till sjukhuset.
Hallå. Det är mrs Hardy i rum 430.
En läkare måste undersöka min man omedelbart.
Mr Oliver Hardy. Snälla, skynda dig.
- Förlåt mig, Lucille. - Tack, Stan. Jag tar över nu.
- Det är ingen fara med mig. Lägg på luren. - Varför tar det så lång tid?
Herregud, skynda dig.
Ja, jag har redan sagt...
Lucille låter ingen komma i närheten av honom.
Kommer han inte återhämta sig inom kort?
- Jag tror inte det. - Det var synd.
Vi har tagit emot många förbokningar.
Alla vill se er. Föreställningen har varit oerhört framgångsrik.
Det är inte Babes fel att han blev sjuk.
Självklart inte.
Stanley, har jag rätt i att du arbetade med andra innan du gick ihop med Oliver?
Ja, när jag sysslade med vaudeville hade jag flera olika medspelare.
Charlie Chaplin var en av dem, men det var flyktiga...
Och Oliver spelade in sin elefantfilm med en annan medspelare.
- Vad har det med saken att göra? - Jag vet inte. En slumpmässig tanke.
Vi har en populär komikerduo här som heter Cook och Baker.
Cook är Helan till Bakers Halvan, om du förstår vad jag menar.
Jag undrade bara-
- om du kunde tänka dig att göra några föreställningar med Nobby Cook.
Bara för att hålla publiken intresserad tills Oliver har återhämtat sig.
Fortsätta utan Babe?
Det är något att fundera på.
Trots allt betalar inte dessa korvar för sig själva.
Hej, Stan. Trötta inte ut honom, är du snäll.
Hej, Ollie.
Jag trodde inte att du skulle komma förbi.
Jag tog med något till dig.
- Ägg? - Jag lade dem själv.
Jag fick gå förbi köket och fråga om de hade några extra.
- Tre shillings styck kostade de. - Tack, Stan.
- Jag tar gärna ett av dem nu. - Visst.
Lucille behövde inte gå. Hon kunde ha stannat.
Bråket häromkvällen var löjligt.
Det handlade om ingenting. Bara... Bara ingenting.
- Babe, jag ville prata med dig. - Jag drar mig tillbaka.
Vad?
Läkarna sa att jag inte kan fortsätta med turnén-
-och jag lovade Lucille att sluta.
Så jag går i pension, Stan.
Jag gav mitt ord till Lucille, och så är det med det.
Jag beklagar.
Jag borde aldrig ha anordnat den här turnén.
Je ne regrette rien. Och du borde inte ångra rien heller.
Kan du inte vila tills du har återhämtat dig och sen kan vi börja om på nytt?
De säger att mitt hjärta inte klarar av det.
Så jag reser hem, så snart vi kan boka resan.
Du ska gå i pension.
Ja.
Gå i pension.
- Så vad har du arbetat med? - Vad?
Vilka nya scener till filmen har du arbetat med?
- Ingenting, egentligen. - Jag har inte träffat dig på två dygn...
...och du påstår att du inte har arbetat på nytt material under den tiden?
- Nå... - Kom igen, ut med språket.
Jag funderade på en romantisk scen där du trånar efter Marion-
- men hon är fången i slottet hos sheriffen av Nottingham.
Sen hör vi en mycket sorgsen fiol.
Du brister ut i gråt. Du klarar inte av det.
Du grinar för fullt, tårarna forsar ner för dina kinder-
- men jag är inte alls upprörd och vet inte vad jag ska göra.
Och plötsligt... Och plötsligt får jag en idé:
"Jag vet! Jag hämtar en krukväxt och ställer den under dig.
Då finns det i alla fall något som fångar upp tårarna...
...och bevattnar krukväxten", men då börjar den snabbt växa.
Jag ser till att rekvisitakillarna får tårarna att likna vattenfall.
Det blir hysteriskt. Det är en toppenidé, Stan.
Kan du göra mig en tjänst och stoppa om mig? Jag tycks aldrig bli varm.
Du milde, dina händer är kalla som is.
- Känns det bättre? - Ja.
Har du pratat med Delfont?
- Jag pratade med honom i morse. - Vad sa han?
Han visste inte att du skulle dra dig tillbaka, så klart-
- men han frågade, eftersom du var sjuk, om jag kunde fortsätta med någon annan.
Vem?
En engelsk komiker som heter Nobby Cook.
Det är nog förnuftigt.
Det är för allas bästa, Stan.
Det är kanske så.
Då är det avgjort.
Jag drar mig tillbaka och du fortsätter med en ny medspelare.
Ja.
Så blir det.
Häromkvällen, alla saker du sa...
...menade du det?
Nej.
- Gjorde du det? - Nej.
Bra.
Stanley, får jag presentera mr Nobby Cook, en av våra främsta musikaliska komiker.
Trevligt att träffas, Nobby. Jag har hört mycket gott om dig.
Halvan, jag är en stor beundrare. Jag har sett alla dina filmer.
Så där kan vi inte ha det. Du heter Nobby och jag heter Stanley.
Jag ser fram emot att kavla upp ärmarna och arbeta tillsammans.
Tack så mycket. Det var trevligt av dig att säga det.
Ni passar jättebra ihop. Jag skrattar redan.
Vågar vi försöka oss på en repetition?
Om du vill. Jag menar, det är upp till Stan.
- Jag kommer ut på scen igen, så börjar vi. - Det vore toppen.
Bra idé!
Det här är enastående, Stan. Garanterade skratt.
Vad har du i påsen? Hårdkokta ägg och nötter?
Var inte så dum.
Vad är det för fel på dig? Jag kan inte äta det.
Okej, och Stanley kommer in.
Är det här inte trevligare, Babe? Alla problem rinner bort.
Vi kan koppla av tillsammans.
Jag talade med mor idag och hon hälsar.
Och vad har Robin Hood gjort för att uppväcka sådan vrede?
Vi har hört att han stjäl från de fattiga och ger till de rika.
- Stämmer inte det, Stan? - Det gör det sannerligen.
- Han har fått det om bakfoten. - Precis.
Vår plan är att ge till de fattiga genom att stjäla från de fattiga.
Då slipper vi mellanhanden.
- De rika behöver inget veta. - Precis.
Det var just en snygg röra du försatt mig i.
Blir det bra, mr Cook?
Mina damer och herrar, vänligen inta era platser eftersom kvällens föreställning
- med mr Stan Laurel och mr Nobby Cook strax börjar.
Laurel och Cook. Oerhört spännande.
Mina damer och herrar-
- på grund av omständigheter utanför vår kontroll-
- har kvällens föreställning blivit inställd.
"Inställd"?
Biljetterna kan lösas in vid kassorna.
"Lösas in"?
När man tittar på våra filmer-
- är det ingen i berättelserna som känner oss...
...och vi känner inga heller.
Det var bara vi två.
Vi hade bara varandra.
Det var så vi ville ha det.
Jag älskar honom, Ida.
Ska vi resa hem?
Säg inget till Babe.
Säg att jag ska fortsätta med föreställningarna i Irland.
Han skulle bli upprörd om han fick veta att jag avbokade turnén.
Läkaren anser att du är frisk nog att resa imorgon, vilket är underbart.
Jag ska se om vi har fått någon post, sen kommer paret Laurel förbi-
- för att säga adjö innan de reser till Irland.
Jag hoppas att det inte regnar idag. Vinden får mig att frysa ända in i märgen.
- Jag dröjer inte länge, Babe. - Skynda dig tillbaka.
Mr Hardy, det är min uppfattning att du drabbades av en mild hjärtinfarkt idag.
Jag anser också att du uppvisar tecken på hjärtsvikt.
Herregud, jag visste det.
Det är fantastiskt att ni fortfarande står på scen.
Det är underbart att ni fortfarande uppträder.
Min familj älskar era filmer.
Jag rekommenderar att du reser hem snarast möjligt för att få vård...
- Vänta tills min mamma får höra det här. - Min hustru älskar era filmer!
Du kan inte ställa dig på scenen i ditt nuvarande tillstånd.
En av springpojkarna där nere, Raymond tror jag att han hette-
- bad mig att hälsa att han hade ett bra tips på en häst.
Har du spelat på hästar, Oliver Hardy?
Oliver.
Älskling, har du pengar till springpojken?
Visst.
Öppnar du? Jag ska pudra näsan.
Ge honom inte mer än fem shilling.
Jag ska bara ge dig ett par...
Du ska väl inte resa iväg, Stan?
Vi har ett par föreställningar kvar.
IRLÄNDSKA HAVET
- Vi borde gå in, bort från kylan. - Jag håller med.
Oliver, kan du åtminstone lyssna på mig nu-
- eller är du fast besluten att få lunginflammation?
- Jag insuper bara den friska luften. - Verkligen?
Stan, kom och sätt dig här.
- Ni flickor kan gå in om ni fryser. - Som du vill.
Kom, Ida.
- Jag tar med honom in. - Kom, så går vi.
Jag tänkte att du ville ha tillbaka mössan.
Tack.
Jag ljög för dig, Babe.
Vad menar du?
Det finns ingen film.
Miffin berättade för två veckor sen att det rann ut i sanden.
Jag antar att folk inte vill se Helan och Halvan-filmer längre.
Om jag hade sagt något tidigare hade vi kunnat avsluta turnén tidigare-
-och du hade aldrig blivit sjuk.
Visste du för två veckor sen att det inte skulle bli någon film?
Ja, och jag har mått hemskt.
Stan.
Jag visste det.
- Visste du? - Jag visste det.
Varför sa du inte att du visste?
Jag trodde att du redan visste att jag visste.
Hur skulle jag kunna veta att du visste att jag visste?
Vad skulle min replik vara?
Nu vet jag att du visste, men jag trodde du visste att jag visste-
- men du låtsades att inte veta att jag visste.
Tack.
Vänta lite, om vi båda visste det, varför repeterade vi filmen?
Vad annars skulle vi göra?
IRLAND VÄLKOMNAR HELAN OCH HALVAN
Tack.
- Tack så mycket. - Hej. Hej.
- Jag ber om ursäkt. Du milde. - Tack så mycket.
Ja, tack så mycket.
- God kväll. - Nej, nej, nej.
God kväll.
Du milde, jag är nervös.
Var inte det. De är sensationella.
- Vill ni ha något? - Rör mig inte.
Hårdkokta ägg och nötter!
Du ser trött ut, Babe. Riktigt trött.
Ska vi inte hoppa över sången, tacka för oss och avsluta föreställningen?
Jag mår bra.
Det var roligt medan det varade, inte sant, Stan?
Jag kommer att sakna oss när det är över.
Du med.
Mina damer och herrar, tackar. Vi hoppas att ni har haft roligt.
Det har varit ett nöje, eller hur, Halvan?
Sannerligen.
Vi skulle vilja avsluta föreställningen med en liten dans.
Maestro, om du skulle kunna vara så snäll.
Halvan.
- Är du säker? - Ja, jag är säker. Jag klarar det.
Helan och Halvan återvände till Amerika efter turnén-
- men de uppträdde aldrig tillsammans igen.
Ollie tillfrisknade inte och han gick bort 1957.
Stan tackade nej till alla erbjudanden att uppträda utan sin medspelare-
-och drog sig tillbaka.
Men under de följande åtta åren, tills han gick bort 1965-
- fortsatte Stan att skriva material till Helan och Halvan.
Undertexter: David Granlund